V souvislosti s probíhající změnou klimatu lze očekávat nárůst extrémních projevů počasí, zvyšování teploty,
změnu rozložení srážek v průběhu roku a zejména jejich vyšší intenzitu. Zelené střechy jsou považovány za
jedno z řešení adaptace a zmírnění tohoto klimatického extrému. Díky navyšování evapotranspirace povrchu
pomáhají snižovat negativní projevy městského tepelného ostrova (UHI) a zvyšují vlhkost okolního vzduchu.
Přínosy zelených střech však mají určitá omezení. Vysušená zelená střecha, například poskytuje menší chladicí
účinek než tzv. reflexní střecha. Pokud se ale vlhkost substrátu zelené střechy zvýší zavlažováním, je dosaženo
mnohem lepšího ochlazovacího účinku. Využití pitné vody k zavlažování zelených střech je neudržitelné a
drahé. Dešťová voda je v čase nevyrovnaným zdrojem, jehož stálost se bude dle predikcí spíš snižovat.
Zelenou střechu je však možné zavlažovat i šedou vodou, kterou je ovšem vhodné před použitím upravit na
parametry užitkové vody. Právě k tomuto účelu může sloužit střešní umělý mokřad, který je ve formě
mokřadního žlabu integrální součástí navrhovaného řešení a funguje podobně jako kořenová čistírna
odpadních vod. V kombinaci s vhodně navrženou zelenou střechou vzniká hybridní mokřadně-extenzivní zelená
střecha překonávající nedostatky klasických, často suchých a nefunkčních, zelených střech.